Haide! Mai repede!
Da, e o mare satisfacție pentru noi să avem o asemenea oportunitate.
Și cu toate că unii dintre compatrioții mei s-ar putea să nu înțeleagă
avantajele acestei afaceri, sunt sigur că cei de la Cardiff vor înțelege.
Sunt norocoși să aibă un conducător cu o asemenea hotărâre.
Să nu mai vorbim acum despre afaceri.
Aveți perfectă dreptate, domnule prim ministru.
Să ne răcorim cu prima apă provenită din fabrică. Poftiți!
- Mulțumesc. - Nu aveți pentru ce.
Ești liber.
Sper să fie primul din numeroasele proiecte pe care le vom demara împreună.
Sper ca dragonul norocului să ne ajute.
- Pentru Cardiff! - Pentru noile noastre apeducte.
- E o mare ocazie pentru noi. - Da, și pentru noi.
Noi, cei de la Cardiff, suntem foarte norocoși să facem afaceri împreună.
Bine, mulțumesc.
Domnule prim-ministru...
Mulțumesc.
FĂRĂ SCĂPARE
Cu 17 ore înainte
Dormi?
Scumpo, ce se-ntâmplă?
- Bezze! - Ai văzut?
Energia asta de unde vine? Te rog, Doamne!
Ce este? Am ajuns deja?
După cum arată chestia asta mai avem vreo 11 ore groaznice de zbor.
- Rahat! - Să pui un dolar în cutia cu înjurături.
Fetelor, am uitat cutia înjurăturilor în Texas.
- Rahat, cum de-am putut fi atât de prost? - Tată!
Jack!
- Unde-i Bob? - Hei, ce cauți?
- Nu-l găsesc pe Bob. - Te-ai uitat dedesubt?
- N-ar trebui să spui cuvântul C.Ă.C.A.T. - Poftim?
- Tocmai l-ai spus pe litere. - Da.
- Tu n-ar trebui să-l spui. - Nu eu l-am spus.
Se spune în condiții speciale, în circumstanțe urgente.
- Dar asta nu era o urgență. - Conform regulilor pe care le mai inventez.
- Unde s-o fi dus? - Scumpo, n-o deranja pe doamna.
- Nu-l mai găsesc. - Bine.
- Uite-l aici. - Bună, Bob. Mulțumesc.
- Ce mai faci? - Bine.
Ce-ai pățit la mână?
M-am luat la harță cu o tigroaică.
- Serios? - Serios. Nu-ți face griji.
- Ea a dus greul. - Ce ai pățit la cap?
- Am căzut pe niște scări la Hong Kong. - Hai, scumpo, nu-l sâcâi.
- Scuzați-mă. Mulțumesc. - Nicio problemă.
- Și dacă nu ne place acolo? - Acolo unde mergem? Cred că ne va plăcea.
Ce facem dacă și compania asta va trebui să închidă?
Nu va fi așa pentru că această companie e mai importantă decât a lui tata.
Și e mai bine, nu?
- Ne-au promis o mașină, nu? - Da, așa au zis.
Nu cumva ar trebui să suni pe careva?
Telefonul ăsta ar trebui să meargă oriunde în afară.
Nu văd pe nimeni să ne-aștepte. Chiar începem grozav pe-aici.
Am să iau unul din taxiurile astea. Bine, mulțumesc!
Stați așa. Vă dau un sfat.
Să n-aveți încredere. Tipii ăia sunt o bandă de escroci.
Poartă uniforme ca să pară oficiali, dar vă păcălesc, vă asigur.
E un serviciu oficial de taximetrie afară. Vi-l arăt.
- Ar fi grozav. Haideți. Mulțumesc. - Nu e nimic, tinere.
Veniți cu mine. Vă arăt unde.
- Aici. - Ți-ai uitat valiza.
Nu, asta e, fetiță. Îmi place să călătoresc lejer, înțelegi?
- E mare lucru, de fapt. - De unde sunteți?
- Houston, Texas. - Expatriați, nu? Pentru cine lucrezi?
Pentru Cardiff. Sunt unul din inginerii trimiși aici
pentru a moderniza apeductele.
Voi, ăștia de la Cardiff, mergeți peste tot, nu-i așa?
- Unde veți locui? Imperial Lotus? - Da. De unde știți?
Toți știu. Și eu stau acolo.
- Vă duc eu, dacă vreți. Aștept pe cineva. - Serios?
- Da. Cu mare plăcere. - Ar fi grozav. Mulțumim.
- Cu multă plăcere. Eu sunt Hammond. - Jack, mă bucur de cunoștință.
Bună. Annie. Ea e Lucy, Bregan.
- Dar îi poți spune Beeze. - Bună, Beeze.
- Îți place locul ăsta? - Îl ador.
- Am fost aici deja de 15 ori. - De 15 ori?
- O grămadă de ori! - Da, o grămadă de ori!
Îl ador. Ador femeile! Toate vor să-ți facă pe plac, înțelegi?
Da, e interesant.
Doar uitându-mă la bagaje, cred că avem prea multe ca să mergem cu toții.
- Cred c-am putea lua un taxi. - Nu, nu-ți face griji.
Tipii ăștia pot pune totul pe o motocicletă.
Nu-i nicio problemă.
Bun! Uitați c-a sosit mașina noastră!
Uite-l pe omul meu!
- Hammond! - Sunteți pe mâini sigure cu el!
Uită-te la el!
Nu pe gât! Nu pe gât!
Îmi pare tare bine să te revăd.
Oamenii ăștia de treabă de aici au nevoie să-i duci pe undeva.
- Șoferul lor n-a venit. - Bine, în regulă.
Dar mai întâi trebuie să vă pun o întrebare foarte importantă.
Bine.
- Vă place Kenny Rogers? - Kenny Rogers?
- Da, sigur! - Da?
- Da, sigur! - Pentru că ăsta e taxiul Kenny Rogers.
O, Doamne, habar n-aveam!
Numele meu e Fabien 'Mnum Tamrem Suksubairum.
- Îmi place numele tău. - Dar toți amicii îmi spun Kenny Roger.
- E nițel mai ușor. - Pentru că semănăm.
- Suntem la fel. - A, da!
- V-au separat la naștere! Fantastic! - Haideți!
Iau eu bagajele!
Hei, Kenny Rogers, n-ai vrea să fii mai atent la drum?
- Bine! - Da, uită-te la el!
- Oferim noi! - Bine, mulțumesc!
- Îmi dai geanta? - Voi mergeți la recepție.
- Bine. - Haideți!
- Pare frumos, nu? - Tată, uite! Tu ești!
- Măi, să fie! - Ia te uită!
- Ai o față serioasă. - Preferam o mașină la aeroport.
Oricum, e un binevenit simpatic.
- Tată! Lumina asta nu funcționează! - Cum adică nu funcționează?
- Încearcă și-ai să vezi! - Bine.
Da, e adevărat, nu funcționează. Ai dreptate.
Dar îmi place mult imprevizibilitatea acestui hotel.
- Ba nu-ți place! - Ba-mi place!
Pentru că, în mod normal, în locurile cu întrerupătoare
știi că lumina se aprinde, dar aici e un fel de mister.
Annie, că tot vorbeam de mistere, ce-i asta?
- E oala mea pentru fiert orezul. - Suntem în Asia.
Nu crezi că au sisteme eficiente pentru a fierbe orezul?
- Asta e oala mea pentru fiert orezul. - Bine, să le arătăm cum facem noi.
- Mulțumesc! - Bine!
- Putem merge să înotăm? - Nu, nu. Acum nu.
Ești obosită. Trebuie să te pregătești pentru culcare.
Nu sunt obosită. Chiar vreau să merg să înot!
Bine. Am să fac un pact cu voi, fetelor. Mai întâi să ne relaxăm.
Puteți sta liniștite aici să vă uitați la televizor,
- Nu înțeleg. Nu prindem niciun canal. - Ai încercat să...
- Are purici. - Nu merge nimic!
- Hai să nu facem fițe! - Mereu ai făcut fițe tu.
De când s-a născut a avut numai fițe în cap.
- Tată! - Fetelor...
- Tată, ne povestești cum s-a născut Lucy? - Da!
Vă place mult povestea asta, nu?
Adevărul e c-a fost o naștere foarte dificilă.
- Un rău necesar! - Da, un rău necesar!
Vrei să sun la recepție să se uite la televizor?
Nu, nu. Sun eu! Vă spun acum povestea, așteptați puțin.
- Beeze! Lucy! - Telefonul nu funcționează.
Bun! Bine ați venit în lumea a treia!
În realitate, e a patra lume.
- Crezi? - Da, așa zice în carte.
- Nici nu știam că există. - Nici eu.
- Nu cumva ai băgat chestia aia în priză? - Nu.
Ai făcut scurt-circuit în tot hotelul!
- Se întâmplă în tot orașul. - Ce anume?
Nu există televiziune și internet în tot orașul?
- Mă tem că nu, domnule. - Am vreun telefon de la Cardiff?
Jack Dwyer.
- Telefoanele funcționează? - Da, domnule.
- Bun. - Dar nu avem niciun apel de la Cardiff.
- Niciunul? - Poate mâine dimineață.
Bine, mulțumesc.
Încă o dată!
Puteți aplauda, oameni buni!
- Mulțumesc. - Mersi! Mersi!
Da, da!
- Frumos duet! - Ce faci aici singurel?
- Suferi de schimbare de fus orar, așa-i? - Da, recunosc că sunt cam întors pe dos.
- Tu nu? - Ți se par unul ce suferă de schimbare?
- Nu. - Nu, nu!
E doar rahat în minte, omule! Totul e aici.
- Da, așa e. - Prostii!
Jo, două bombe! Ia de-aici.
- Cred că iau doar bere. - Nu-s pentru tine, ci pentru mine.
Așa.
Tipul ăla cântă la o tastatură Casio pe un pian adevărat?
Cam așa. Bine ai venit în Asia.
- Ai să vezi că vei adora locul ăsta. - Serios?
- Sunt o grămadă de lucruri de făcut. - Da?
- Ai să vezi... - Nu știu.
Acum 10 ani nu mi-aș fi putut imagina
că mi-aș putea târî familia în celălalt capăt de lume
pentru a o lua de la capăt cu un job de intermediar.
Printre altele, câștigi bine și... petreci bine.
Da.
Știu ce vă spun cei de la Cardiff.
E ceva ce nu-i bun în apa potabilă curată.
Așa pare.
- Cred că și eu am nevoie de o bombă. - Nu trebuie. Ai fetele sus.
Așa că, povestește-mi ce făceai în zilele tale cele mai bune.
Am inventat o valvă.
- Știu că nu sună prea sexy, dar era. - Ba nu, chiar așa.
Dar am prezentat valva asta ce a devenit o afacere mare.
- A fost pe-aproape. - Să toastăm.
Pentru "pe-aproape".
- Pe-aproape. - Foarte aproape.
Noroc.
De tine ce-mi spui? Ai copii, ești însurat?
Nu. Nu.
Nu mai sunt.
Cred... Cred că am avut și eu zile mai bune.
Da.
Cred că mă voi duce într-un club de striptease.
Bine.
Cred c-ar trebui să-mi pun niște pantaloni mai strâmți.
Da, da! Ca să arăt c-o iau în serios.
A, da!
Ascultă! Nu-i lăsa pe nemernicii ăia să te deprime.
- Bine, mulțumesc. - Ne vedem.
Sigur, ne vedem.
- Iubito, nu te simți bine? - Nu.
- Ce faci aici? - Sunt doar obosită. Așa cred.
- Ești supărată pe mine? - Nu!
Nu.
Îmi pare rău. N-am vrut să te păcălesc.
- Bine. - N-am știu că așa vor fi lucrurile
când am acceptat jobul. A fost pur și simplu...
cea mai bună opțiune.
- Jack, nu pot. - Spun doar că încerc să fac totul.
- Nu pot să te alin. - Știu. Eu...
Bine.
Nicio veste de la Cardiff? Jack Dwyer.
- Mă tem că nu, domnule, îmi pare rău. - Aveți ziare americane?
- N-au sosit azi, domnule, nu avem. - E vreun loc de unde să le cumpăr?
- Da, puteți merge la Chackron. - Bine, dar nu știu unde e.
Aici suntem noi, aici e Chackron.
Dar când ajungeți la Mao Zedong, faceți la dreapta pe prima stradă.
- Pe prima stradă. - Exact.
- Acolo găsiți ziarele. - Bine. Mulțumesc.
Pentru nimic.
Aveți vreun ziar american?
Aveți Real Tribune, sau USA Today?
Aveți cumva ziare americane?
Grozav.
Mulțumesc.
Dar ăsta e de acum trei zile. Nu aveți altul mai recent?
Mulțumesc.
Sunteți bine?
Pe aici! Vino!
Mișcă, mișcă...
Așteptați! Sunt american!
Luați-vă mâinile scârboase de pe mine!
Dați-mi drumu'!
Luați-vă mâinile de pe mine!
Intră în hotel! Sunteți în pericol!
Domnule, stați în cameră până se va termina totul!
Măcar folosește-ți ochelarii, pare că nu-i folosești niciodată.
- Annie! - Vin! Vin!
Annie, deschide!
- Ești bine? - Da, sunt bine.
- Ce se întâmplă? - Trebuie să închid ușa.
- E un soi de război afară. Vino să vezi. - Iubitule, mai încet.
Vezi? Nu știu de ce, dar îi masacrează pe polițiști.
- Mă sperii, termină! - Uite! Vezi fumul acela?
- Ce? Nu-l văd. - Annie, omoară lumea.
Îi iau de pe stradă și-i împușcă. Pe străini.
- De ce? - Am văzut cu ochii mei!
L-au împușcat pe-un tip în fața mea. Annie, sunt aici, în hotel.
- Dar ce... - Sunt la intrare.
Unde-i Lucy?
- Lucy! - Lucy! Era aici!
- Lucy, vino încoace! - A plecat.
Cum adică a plecat? Unde s-a dus?
La piscină.
- Ai lăsat-o la piscină? - Nu, n-am lăsat-o singură să plece.
- Făcea nazuri. - Stai aici și închide cu cheia.
- Da. Ești sigur? - Închide cu cheia!
- Stai! E la etajul patru. - Închide ușa!
Bine. Să ne schimbăm hăinuțele. Nu te speria.
Așa.
Leag-o pe cealaltă.
Fă ceva, te rog. Intră în baie și închide ușa cu cheia.
Acum!
- Mama. - În baie!
Du-te în baie. Acum!
Lucy!
Lu...
Lucy!
Ieși din piscină! Vino!
Ieși din piscină!
Vino!
Duceți-vă pe acoperiș! Hai!
Mergeți pe acoperiș!
Annie!
- Jack! - Annie! Deschide!
Jack!
- Rahat! - Deschide.
Liniștește-te, e bine. Închide ușa.
- Trebuie să urcăm pe acoperiș, bine? - Nu putem, nu putem!
- Sunt chiar aici, afară. - Ba nu, noi am ajuns la etajul ăsta.
- Putem sta aici. - Trebuie să mergem imediat pe acoperiș.
Trebuie să plecăm chiar acum. Ai încredere în mine, te rog.
- Mergem? - Bine.
- Bob! Stai! - Unde-i?
- Bob! - Jack, hai!
- Nu! Nu! - Termină!
- Aici! - Haideți!
O, Doamne! E-n regulă. Închide ochii!
Am ajuns.
Deschideți ușa! Suntem americani! Deschideți-ne!
Să ne așezăm acolo.
- Ești bine. - Așa.
- Am reușit. - E-n regulă? Bine.
- Ați fost grozave. - Mă duc să văd ce se-ntâmplă.
Da, da!
- Aveți habar de ce se-ntâmplă? - Habar n-avem.
- Știe careva că suntem pe acoperiș? - Sper.
- Prindeți semnalul? Eu nu aveam. - Nu, nu funcționează.
Cineva a spus că primul ministru a fost ucis.
Nu te apropia! Stai înapoi, sau te vor împușca. Crede-mă.
- Ce strigă? - Nu știu.
E un delir acolo, sunt înfuriați.
Rămânem pe acoperiș. Vom ucide orice ticălos ce vrea să urce.
Soția mea vorbește franceza. Annie, băiatul ăsta vorbește franceza.
- Îl poți ajuta? - Așteptați.
- Vorbești franceza? - Da, vorbesc franceza.
- Așa. - Ce zice?
Zice că strigă: e inutil să opuneți rezistență.
Nu vor fi prizonieri pentru că ne vor ucide oricum.
Asta tot repetă.
Sânge pe apă... Sânge pentru apă!
- Nu știu. - Ce vrea să spună?
- Nu știe. - E știe. Poștașul.
Amice, ce înseamnă sânge pentru apă? Strigă: sânge pentru apă. Ce înseamnă?
Americanii ne iau compania de apă. Și asta nu le place.
Ascultați! Fetelor, abia am scăpat...
Zice de Cardiff.
- Tu știai ceva? - Nu. Credeam că trebuie să colaborăm.
Tată.
- Încearcă să ne omoare? - Nu, nu încearcă să ne omoare.
Nu, Lucy. Sunt oameni ce vor să ne facă rău.
- Jack, te rog, nu spune așa ceva. - Nu vreau să mă prefac că nu e așa.
Vom sta uniți, iar tu ascult-o pe mama.
- Și vei fi atentă la sora ta. - Încearcă să ne omoare.
Nu știu, dar așa e și gata.
Trebuie să fii atentă la sora ta pentru că are nevoie de tine, bine?
- Ce-i asta? - Așteptăm aici.
- Apoi vor veni ajutoarele. - Vezi vreun elicopter?
Jack, auzi? E un elicopter.
Bine. Îl auziți și voi?
- Uitați! - Da, e un elicopter.
Vin să ne ia!
- Ați văzut? Va fi totul bine. Așa e, da? - Da.
- Ești bine? Te-ai lovit? - Mi l-ai pierdut pe Bob.
- Să mergem. - Vom lua un alt Bob.
- Nu vreau altul. - Bine.
- A fost o zi lungă, nu-i așa? - Dar nu mi-ai spus ce am la schimb.
Bine! Ce zici de ideea asta? Vom lua un câine, un nou cățeluș, bine?
- Un buldog? - Da, un buldog.
- Unul mai urât? - Mai urât decât ai văzut vreodată.
- Batem palma. - Batem palma.
Hei!
Îl vezi?
Intrați dedesubt!
Capul jos!
Veniți! Haideți!
Atenție!
Fugi! Fugi!
- Bine. Jos. Stați jos. - Sunteți bine? Sunteți bine?
Da.
Hei, Jack! Jack!
Ce facem?
Rahat, Jack. Jack, ce faci?
- Rahat! - Veniți cu mine.
- Unde? - Veniți!
- Mergem dincolo. Am luat-o. - Fugi!
- Să fugi, scumpo. - Grăbiți-vă!
Mișcați-vă!
Fetelor! Mai repede! Aici în spate.
Aici.
- Rămâneți aici. - Stați jos.
Stați dedesubt!
- Trebuie să ajungem pe acoperișul acela. - Ce?
- Nici vorbă. - Annie, ascultă-mă.
Ce facem dacă nu? Trebuie s-o facem.
- Vin aici. - Ne ascundem dedesubt.
Ei trec pe acolo. S-a terminat. Suntem morți.
Ascultă! Măcar acolo avem o șansă.
Nu știm ce-i acolo. Pot fi tot ei.
Tot ceea ce știu e că trebuie să punem 10 pași între noi și ei.
- Bine? Ne vor ucide aici. - E o nebunie, înțelegi? E o nebunie!
Uită-te la mine! Vom muri aici, la naiba! Ascultă-mă!
Nu avem de ales, te rog! Nu putem altfel.
- Și cum? - Tu vei sări prima.
Iar eu îți voi lansa fetele pe rând. Apoi vin și eu, bine?
- Hai că poți! - Bine! Cum?
- Vino cu mine. - Cum?
Haide, urcă aici.
Ia-ți avânt și sari, bine?
- Nu, mamă, nu! - N-o face, mamă! Nu!
Opriți-vă, înapoi! O poți face. Hai!
- Nu pot! Nu pot! - Ba poți!
- Nu te mai gândi, fă-o și gata. - Nu pot! Nu mai urla!
- Nu te mai gândi! - Mama! Mama! Nu!
- La naiba! Mi-e frică! - Du-te!
Ești bine?
- Ești bine? - Da!
Bine. Acum ți-o trimit pe Beeze. Pregătește-te!
- Nu! - Mama e bine, haide!
- Închide ochii o secundă. - Nu, n-o face!
- Nu vreau să mă arunci. - Bine, n-o fac. N-o fac.
- Cum ai să-ți chemi buldogul? - Ciu-ciu.
Crezi că e mai bine ca Winston? Serios?
Ești bine, scumpo? E-n regulă. Ești o fetiță grozavă.
Haide.
- Nu. - Lucy!
- Nu! - Lucy!
- Nu! - Lucy! Vino-ncoace!
- Ascultă-mă! - Nu! Nu!
Trebuie să te duc pe acoperișul acela. Altfel, oamenii ăia răi îți vor face rău.
Bine. Vino.
- Acum trebuie să stai cuminte. - Nu! Nu!
Nu! Nu!
- Jack! - Nu te mișca!
- Jack! - Ia-mă de braț.
Trage! Trage!
Lucy! Ajungeam jos. Ascultă-mă!
Dacă-ți spun să faci ceva, trebuie s-o faci! Bine?
Mi-e frică.
Știu, și mie mi-e frică. Dar ai să vezi că va fi bine.
Închide ochii.
- Nu! - Lucy.
Nu!
Scumpo, ești bine? Ești bine?
Bine, bine. Asta e. Totul e bine.
Bine. Respiră, haide. Fete bune.
Îmi pare tare rău.
Bine.
- Ești bine? - Da.
Haideți! Repede!
- Sunteți bine? - Da, da, da.
Bine. Pe-aici.
Dumnezeule.
La naiba!
- Veniți, putem coborî pe acolo. - Ești sigur?
- Da. Încă alți 10 pași. - Încă 10 pași.
Haideți! Mișcați-vă!
E în regulă, dă-mi-o pe Lucy.
Bine. Am prins-o.
- Ești bine? - Da.
Aici. Asta e. Te-am prins.
Bine, dă-i drumul.
Mai ai puțin.
Curaj! Încă puțin.
- Te-am prins! Aici. - Rahat.
Jos, scumpo. Jos.
Stați jos o clipă. Aici. Bine.
- Ia să văd. Ești bine? - Sunt bine.
- Vom trece peste asta, bine? - Știu.
Lucy, ești bine?
- Da. - Beeze, ești bine?
- Briegel, scumpo? - Beeze, uită-te la mine.
- Uită-te la tata. - Vreau acasă.
Știu.
Tată, poți să ne spui povestea despre când m-am născut?
Nu acum, scumpo. V-o spun mai târziu.
Sunt înfometată.
Bună, înfometato, eu sunt tata.
- Nu ești amuzant. - Nu sunt amuzant, sunt tata.
Câți sunt amuzanți?
- Mie mi se pare amuzant. - De asta ești feblețea mea.
- Asta-i rău. - Adică amândouă.
- Amândouă preferate. - Tata!
Vino aici. Vino aici.
Jos, Jack, jos. Jos.
E un tanc acolo. Trebuie să mergem.
Ce?
Plecați de-aici! E un tanc acolo!
Pe aici! Aici.
- Haideți, haideți! - Mai repede!
- Ești bine? Ești bine? - Da!
- Ești bine? - Da.
Stați jos. Jos!
Pe acolo.
Stați jos!
Jack? La naiba!
Aici, aici!
Au plecat. E-n regulă, au plecat.
Mami...
Trebuie să merg la baie.
E în regulă, fă în pantaloni, bine?
Dar...
Nu mai sunt bebeluș.
Știu. Știu, scumpo. Știu asta.
Știu.
- Doar de data asta, bine? - Dar...
- Îți promit că-i în regulă. - E în regulă, Beeze.
Nu contează.
Știi cât te iubesc.
Briegel, te iubesc.
Jack, nu știe nimeni că suntem aici.
Nu va veni nimeni să ne ajute.
Trebuie să mergem noi la Ambasada SUA.
Asta trebuie să facem.
Putem s-o facem, bine?
- O să ajungem acolo. - Bine.
Bine. Vino aici, scumpo. Ești bine?
- Briegel. - Nu putem pleca așa.
- Aduc ceva să ne schimbăm. - Bine.
O să mă uit prin preajmă.
Nu te uita.
Vino. Nu te uita.
Nu te uita în jos.
- Nu-mi place să fiu aici. - Știu.
Nu va mișcați. Nu vă mișcați.
Nu înțeleg. Nu înțeleg harta.
- Ce cauți pe hartă? - Ambasada.
Mamă, uite steagul american.
Foarte bine. Jack...
Uite, aici e ambasada, dar... știi unde suntem pe hartă?
Suntem aici, cam pe-aici.
E la cinci străzi...
Nu vă mișcați.
- Străini, străini! - Vino-ncoace!
Taci!
Nu! Taci!
Nu poți striga. Am copii.
Străini!
Încă 10 pași.
Mă duc după haine.
Hei. Hei! Veniți!
Mai sunt 2 străzi.
Aici ia-o la dreapta.
Jack! Întoarce-te!
- Unde? - Pe unde am venit.
- Fetelor! - Întoarce, Jack!
- Aplecați capetele. - Jack!
Nu putem. Aplecați capetele. Jos!
Jack, te rog! Te rog!
Capul jos. Ascunde-ți capul.
Alunec.
Cred că e...
- Pe-aici? - Da.
Pe-aici reușim să urcăm?
- Nu. - Nu?
- Suntem aici. Trebuie să trecem. - Ceva nu-i în regulă.
De ce? Le-au pus doar ca să se apere.
N-aud nimic.
- Bine, mă duc să văd. - Pot merge și eu?
Stai.
Ascult-o pe mama. Stați aici, ascunse!
- Și tu ce faci? - Mă duc să văd ce este.
Fii atent.
Bine.
- Vezi ceva? - Așteaptă. Mă duc să văd mai bine.
În regulă.
Tu!
Mama!
- Jack! - Tată!
Annie! Annie!
Aici!
Haideți!
- Aici! - Pe-aici!
- Așteptați!
Pe-aici!
E-n regulă! E-n regulă!
- Așa. - E bine.
Nu!
Te rog! Lasă-ne să intrăm.
Te rog!
- E-n regulă. - Bine. Stați lângă mine.
Aici e bine.
Lucy, apleacă-te!
Avem nevoie de pușca aia. Stai aici.
Tată!
Nu scăpați! Am să vă găsesc! Vă voi găsi și vă voi ucide!
Jack, ascunde-te!
O să-l vadă. Rahat!
Bine. Fetelor, tata are nevoie de ajutor.
Orice veți auzi, să nu vă mișcați de aici.
Bine?
Bine.
- Hei! Sunt aici! - Nu!
- Hei! Vino! - Bine, bine!
Bine, bine!
Jack, ia-o!
Hei, rahatule!
Nu! Nu...
Nu! Nu! Nu!
Lăsați-mă! Dați-mi drumul!
Ticălos nenorocit!
Nu! Nu! Te voi ucide, nenorocitule!
Stai! Stai! Nu trage! Nu trage!
Am bani! Am bani! Așteptați!
Am bani și arme! Am arme!
- Vă pot da arme! Vă pot da arme! - Sung! Sung!
Tuturor le place sung.
Îl am pe 1, 3, 5! Tu pe 2 și 6.
Rahat!
Annie!
O, Doamne!
- Doar am spus că-i am pe 1, 3 și 5! - Dar 3 era acolo.
Tipul de acolo era 3.
- Din poziția ta, acela era 2. - Ba nu.
Ceasul e pe capul meu, nu pe picioarele mele.
- Acum ești mulțumit? - Să zicem că da.
Bun. Acum să plecăm de-aici. Trebuie să plecăm imediat.
- Tipul acela își va aduce fârtații. - Grăbiți-vă.
Haideți! Nu s-a terminat aici! Să mergem!
Mai repede!
Știu o casă sigură în apropiere. Vom fi în siguranță.
- Haideți! - E-n regulă, să mergem!
Tată!
Grăbiți-vă! Vom câștiga timp așa.
- Bine. - Suntem aici, să mergem!
Mai repede! Aleargă, scumpo.
- Haideți! - Nu! Nu vreau! Nu vreau să merg!
Lucy! Lucy! Nu-i momentul să discutăm.
Uită-te la mine...
Fetița mea mi-a dat asta ultima dată când am văzut-o.
Și mi-a zis că nu mi se va-ntâmpla nimic rău cât timp îl port.
Aș vrea să-l iei tu.
Bine? Acum ești în siguranță.
- Orice s-ar întâmpla, bine? - Dar Beeze?
Va funcționa și pentru Beeze. Să nu vă fie teamă. Sunteți în siguranță.
Bine? Să nu faceți zgomot.
Să vă mișcați repede și să stați aproape, bine?
- Ești rănit, ai sânge pe față. - Nu-i al meu. Să mergem.
Haideți, fetelor, haideți!
Am ajuns.
- Încetișor. Am ajuns. - Bine.
La primul etaj.
O, Doamne! Bună. Îmi pare bine să te văd.
- Și mie. - Vom petrece noaptea aici, bine?
- Bine. - Bine, mulțumesc.
- Sunteți bine? Vreți niște ceai? - Da, puțin ceai nu ne-ar strica.
Dacă se poate și cu ceva tare.
Hei! Ce mai faci?
Ai un parfum delicios.
Perfect. Pe-aici.
Iată și familia. Bine.
- E-n regulă. - Curaj. Mergem pe acoperiș.
Am ajuns.
Mă bucur să te văd întreg, Kenny. Haideți sus. Curaj!
Am ajuns.
Haideți! V-o fi foame. E mâncare pentru toți.
- Haideți. Luați loc cu toții. - Da.
E bine?
E bună asta. Bună treabă.
Nu-ți place?
- Ce-i asta? - Ce-i asta?
Vrei să spui că n-ai mai mâncat pui cancho?
Îți va plăcea enorm. Sunt pui hrăniți cu stafide.
- Serios? - Serios.
De asta puii sunt dulci.
- Stafide? Interesant. - Cu ce sunt hrăniți puii în America?
În America?
Cred că normal, ca pe ceilalți pui.
Bine.
- Mamă, tată, putem vorbi doar noi? - Da, da.
- Ar trebui să mănânci. - Haideți.
Mâncați.
Cu nădejde.
- Vedeți râul de acolo? - Da.
Granița cu Vietnamul e la câteva mile mai la vale.
Dacă reușim s-o trecem, vor trebui să ne acorde azil politic.
Ș-apoi, vom lăsa toate astea în urmă.
- E bine? - Da.
- Hammond, mulțumiri. - E plăcerea mea.
Jack, mă duc să verific fetele.
Nu ești aici numai pentru fete, nu-i așa?
Nu.
Dar, poate și pentru asta.
- Ești de la CIA britanică, sau așa ceva? - Cam așa ceva.
Și Kenny este?
Mulțumesc.
- Mulțumesc că ne-ai însoțit. - Nu-mi mulțumi.
- Eu am iscat nenorocirea asta. - Ce vrei să spui?
Oameni ca mine spionează oameni ca tine ce ajung prin locurile astea.
De obicei, nu reacționează. De multe ori nu-și dau seama ce facem.
- Ce vrei să spui? - Noi avem interese în zona asta.
- Noi? - Țările noastre.
Marile companii ce ne conduc au interese aici.
Așa că, eu sunt simpatic și prietenos cu toți
oferindu-le un credit pentru a ne plăti serviciile
pe care, știm cu toții, nu și le pot permite.
Apoi le construim centrale electrice, apeducte, autostrăzi.
Nu contează ce anume, dar când nu-și mai pot plăti datoria...
le luăm noi.
Îi păcălim rău de tot.
Liderii rebelilor mi-au spus că încercăm să le supunem poporul
prin controlul apeductelor.
Și aveau dreptate.
Majoritatea acelor oameni nemiloși de afară
încearcă doar să-și protejeze copiii, exact ca tine.
Așa că, nu-mi mulțumi.
Eu ți-am pus familia în situația asta.
Măcar să vă scot de aici.
Acela ar fi puiul cancho?
- Pare un câine. - Ai nevoie de putere, Jack.
Și ele au nevoie de puterea ta, prietene.
- Stafide. - Mi s-a părut un truc foarte simpatic.
- Am omorât un om. - Trăiești, Jack.
Familia ta e în viață.
Nu există bine și rău aici, e doar...
Gândește-te doar să-ți scoți familia cât mai repede de aici.
Să mergem.
Dormi puțin. Plecăm peste patru ore.
Ești bine?
Cred că nu trebuia să aducem și oala pentru orez.
Glumești! Nu puteai s-o lași acolo.
Îți mulțumesc că mi-ai stat alături în ultimii ani, pentru că știu bine
că nu e ceea ce voiai, nu e ceea ce sperai.
Dacă viața mea ar fi fost așa cum mi-aș fi dorit,
la ora asta aș fi la Paris,
într-un apartament pe Peace să beau vin...
Sună destul de bine.
Dar nu te-aș fi cunoscut.
Și nici pe copilele astea minunate.
Sunt mândră că sunt mama lor.
Asta e viața.
A fost mult mai plină...
decât aș fi putut...
dori sau planifica.
Dacă vom muri mâine aici, a meritat din plin.
Uită-te la mine.
Nimeni nu va muri aici.
- Duceți-vă către zid! - Fetele!
Stați jos! Jos! Jos!
Bine. E un turnuleț dincolo de stradă.
Stați jos!
Patru sunt în turn. Îi atrag și îi împușc.
Coborâți repede pe scara asta. Ați înțeles?
- Bine. - Sunteți gata?
- Stai, stai! - Gata?
Acum!
- Haideți! - Nu! Prin ușa aia! Prin aia!
La naiba!
- Ia-o pe Beeze! Trebuie să-l ajut. - Stai!
Continuați.
- Vino! - Treceți granița.
Continuă!
Să ai zile mai bune, Jack.
Haideți! Haideți!
Nu vor reuși. Țintește și omoară-l!
Așteaptă.
Stai!
Așteaptă!
Vino la tata, nenorocitule!
Nenorocitule!
Așteptați!
Să ne oprim aici.
Ce facem acum?
Nu știu. Ce să facem?
Nu știu.
Ce facem?
Jack.
Nu știu.
- Dragul meu. - Nu știu.
Annie.
Jack!
Uită-te la mine, bine? Încă 10 pași, îți amintești?
Rămâi cu mine. Rămâi cu mine.
Bine.
Trebuie să mergem către râu. Jack, trebuie să trecem granița.
- Trebuie să continuăm. - Corect?
Corect.
- Bine? - Ajungem la râu.
- Bine. - Să rămâi cu bine, da?
- Plecați? - Gata?
Haideți! Să mergem!
- Mă doare piciorul. - Termină.
Acolo-i râul.
În ce parte?
Ce?
Haideți! Haideți!
Hai! Hai! E-n regulă!
- Rămâneți aici. - Ce vrei să faci?
Mă duc la râu să iau o barcă, bine?
- Iar voi așteptați aici. - Bine.
E barca ta?
Îți dau ceasul. Ceasul pentru barcă.
Ia-l! Uite aici! E ceas de aur. Ține-l!
Pentru barcă. O mie de dolari.
Vrei încălțămintea?
Ține!
Bine. Stați aici.
Așteptați aici.
E bine?
Bine.
Ce-i?
Unde?
Bine, stă aici o clipă.
Mamă!
Tată!
- Tată! Lasă-l în pace! - Lucy! Lucy!
- Tată, fii atent! - Nu!
Hei!
- Tată! - Nu! Nu!
Lăsați-o să plece!
Nu! Nu!
E doar o fetiță! Lăsați-o să plece! Vă implor!
Nu!
Nu! Nu!
Vă implor! Stai!
Lucy! Trebuie s-o faci. Trebuie!
- Nu! - Lucy, sunt aici. Deschide ochii.
- Suntem împreună. Te iubesc. - Tată!
Nu ești singură. E-n regulă.
- Fă-o! - Nu, tată, avem nevoie de tine!
- Scumpo, ascultă-mă. - Avem nevoie de tine!
- Ascultă-mă! Fă-o! - Nu!
Nu!
Fă-o, Lucy!
- Unde-i Beeze? - E bine, mă duc după ea.
- Vino-ncoace! - Îmi pare rău, tată!
Ai fost grozavă! E-n regulă acum.
E-n regulă.
- Bine. - Mamă!
E-n regulă.
Scuze! Scuze!
Veniți aici!
Atenție.
Rahat! Ne vor vedea, Jack!
Stați jos! Stați jos! În liniște.
Vietnam! Aici e Vietnamul!
Vâslește mai departe!
Haide!
Stați! Nu mai avansați!
Nu aveți permisiunea să intrați în Vietnam!
- Întoarceți-vă din drum! - Stați!
Nu trageți! Nu trageți! Nu suntem criminali!
Nu aveți permisiunea să intrați în Vietnam!
Cerem azil! Suntem doar o familie!
- Avem nevoie de ajutor! - Opriți-vă! Nu avansați!
- N-aveți permisul să intrați în Vietnam! - Nu trageți! Nu trageți!
- Îmi duc familia în Vietnam! - Jack!
Nu puteți trece!
- Întoarceți-vă imediat! - Nu ne întoarcem!
Nu trageți! Nu trageți!
Lăsați armele! Barca asta e în apele vietnameze acum.
Dacă trageți, vom considera că e un act de război!
Barca aceasta e acum în Vietnam!
Lăsați armele jos!
S-a terminat, iubire.
Vino. Vino!
Iubire!
Tată, îmi mai spui povestea nașterii mele?
Bine.
M-am gândit c-ar fi o idee grozavă să filmez în timp ce mama te aducea pe lume.
Îi spuneam: împinge mai tare, împinge mai tare!
Dar ea mi-a aruncat o privirea din alea: ai o problemă tu.
- Și apoi am ieșit? - Și apoi ai ieșit, da.
- Apoi m-au pălmuit. - Păi, o fac cu toți copiii
pentru că încearcă să-i facă să plângă.
- Și ea nu plângea? - Nu, nu plângea.
Așa că, te-au plesnit iar. Și iar.
- Și încă o dată. - Dar eu nu respiram.
Exact.
Apoi au mai venit degrabă doctori aducând alte aparate,
iar un asistent a zis: probabil c-ar trebui să opriți videocamera
și...
Și apoi tatăl tău m-a privit și mi-a zis: trebuie să vorbești cu ea.
Tu trebuie să-i spui să respire, că-ți recunoaște vocea.
- Cu voce puternică. - Așa am început să urlu.
Respiră, Lucy! Respiră, micuță Lucy, te implor!
Apoi am respirat?
Da, ai început să respiri.
Apoi te-am dus la mama, te-a îmbrățișat pentru prima dată
și ți-am zis: nu te îngrijora, micuță Lucy, ești bine.
Cu noi vei fi în siguranță.
- Nu fi trist, tată. - Nu sunt trist.
Sunt fericit.
Sunt foarte fericit.
Traducerea și adaptarea după sonor: dani67 & FlorinA
Revizuire: muLineZu